První díl povídky se odehrává neprodleně po díle 3x09.
Damonův plán na zabití Klause ztroskotal, Stefan mu ukradl rakve převážené v dodávce a zmizel s nimi neznámo kam. Co když se obávaný původní odhodlá k zoufalému činu, aby je získal zpět...?
Zanechte, prosím, nějakou tu větičku, jestli se to vůbec dá číst :)
21.03.2013 (12:00) • Alalka • Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction • komentováno 3× • zobrazeno 967×
Nevěděla jsem, co bych měla udělat, tak jsem tam jen tak stála a pozorovala jeho počínání. Byl si vůbec vědom, že jsem ještě tady? Zdál se být duchem mimo.
Vypadal jinak, než jak jsem ho znávala. Jeho sebejistota, odhodlání a nebojácnost byly tatam. V jeho hezké tváři se zračila odevzdanost a bezmoc. Vykročila jsem pomalu vpřed, sedla jsem si na boční opěradlo gauče a jemně mu položila ruku na rameno.
„Oh, Bože, ty seš tak naivní, Eleno!! Nemáme už žádnýho Hellboye z rakve, kterej by ho sejmul, nemáme ani super tajnou magickou zbraň. Už teď jsme všichni mrtví!“
„A já doufám, že nepřemýšlíš o tom, že bys to opravdu udělal. Nabídl se Klausovi a obětoval se, Damone,“ řekla jsem nevěřícně.
Vlastně jsem to chtěla udělat od té doby, co se s nepořízenou vrátil z plesu, pomyslela jsem si, když jsem se tím činem sama překvapená odtáhla. Ani on nevypadal, že by zrovna tohle čekal.
Připadala jsem si najednou tak hloupě a dětinsky, vždyť máme plno jiných a mnohem důležitějších problémů. Ty jedna huso, nadávala jsem si v duchu, a očima těkala všude možně, jen jeho tváři jsem se vyhýbala.
„Eh, já… asi bych měla… měla bych už jít,“ dostala jsem ze sebe s úmyslem to i provést. Otočila jsem se k němu zády a chtěla si vzít před odchodem bundu, vtom mě ale chytil za paži a jemně, ale naléhavě mě natočil zpět k sobě. Jedním krokem překonal vzdálenost mezi námi a držel mě stále za nadloktí, zahleděl se mi do očí. V očekávání jsem zatajila dech. Jako v transu jsem hypnotizovala jeho přibližující se obličej. Zavřela jsem oči a chviličku na to ucítila ty hebké rty na svých.
No jistě, chce, abych ho políbila první. Možná si myslel, že se to neodvážím udělat, nebo se bál, že by to v opačném případě vypadalo, že mě do něčeho tlačí.
Instinktivně jsem si skousla spodní ret, ruce visící volně podél těla jsem mu položila na obě tváře a přitáhla si jeho obličej blíž k sobě. Evidentně mu tohle gesto jako povolení stačilo, protože mě ihned políbil, něžně, ale přitom horce a intenzivně. Přivřela jsem oči, načež se mi celým tělem šířila příjemná horkost a snad i úleva. Náhle mě chytil rukama kolem pasu a přitiskl k sobě tak těsně, jak to jen šlo. Jako kdyby se bál, že bych se mu mohla ztratit. V tu samou chvíli jsem na spodním rtu ucítila jeho vlhký jazyk žádající si vstup do mých úst. Samozřejmě jsem mu to povolila a ani ten můj nijak nezahálel.
Rukama jsem ho obemkla kolem krku a pravačkou vjela do hustých havraních vlasů. Zároveň jsem zapomněla na všechno a na všechny kolem, užívala jsem si tenhle okamžik a přála si, aby nikdy neskončil. Aby mě Damon nikdy nepustil a já se nemusela vrátit zpět do reality.
Nevím, jak dlouho mohl trvat ten útěk přinejmenším do jiné galaxie, když se Damon zničehonic odtáhl a zmateně se podíval ke dveřím. Zřejmě jsem úplně přeslechla, jak někdo klepal, protože nyní znělo další zaklepání dost hlasitě.
Byla jsem omámená, absolutně neschopná pohybu, nějak jsem se nedokázala vzpamatovat, vrátit se opět na zem a zapnout do provozu ostatní smysly. On na tom byl o něco lépe, neochotně se vymanil z mého sevření a šel otevřít. Avšak hlas, který jsem zanedlouho uslyšela, mě probral účinněji než ledová sprcha.
„Zdravím, šel jsem náhodou kolem a říkal si, že se zastavím a promluvíme si o té mé neúspěšné vraždě. Snad nejdu nevhod,“ dodal, jakmile mě spatřil za Damonovými zády. Ten po mně jen šlehl nesouhlasným pohledem.
„Sorry, ale nepouštím si do domu kdejakou verbeš,“ odsekl mu Damon. Na první pohled vypadal klidně, ale já jsem věděla, že není ani náhodou.
„To ne!“ vykřikla jsem a chytila Damona za ruku.
Na důkaz svých slov luskl prsty a do našeho zorného pole vstoupila tmavovlasá dívka celá v černém, určitě jeden z jeho dalších hybridů, a před sebou držela pevně svázaného Jeremyho s roubíkem v ústech.
Kývl směrem k Jeremymu a jeho věznitelce, ta ho obeznámená s rozkazy pustila a v mžiku byla pryč.
„Damone,“ vyhrkla jsem s bolestí v hlase a vyběhla ze dveří, ale on se ani neotočil. Ani nemohl, protože měl v tu chvíli slzy v očích. (pozn. autora: Elena o tom nemá ani páru)
Hřbetem ruky jsem si otřela slzy, které mě naprosto oslepovaly. Zamrkala jsem, ale i přesto byla cesta pokrytá křupajícím štěrkem již prázdná. Jako kdyby po ní před dvěma vteřinami ani nikdo nešel. Zůstala jsem tam akorát já a naprosto zmatený svázaný Jeremy. Donutila jsem jakoby k zemi přimrzlé tělo se hýbat a ihned se bratra rozeběhla vysvobodit z pout. Vděčně jsem ho objala a pevně zavřela oči, doufajíc, že se každou minutou vzbudím z toho příšerného snu.
„O čem to, sakra, mluvil?“ zeptal se Jeremy a nechápavě se na mě podíval.
Vtáhla jsem Jeremyho zpět do sídla Salvátorových a všechno mu v rychlosti vypověděla. Potřebovala jsem to někomu říct a taky jsem nechtěla být na tolik špatných událostí sama.
Původní upíři…
„Co tohle… Kam to zase běžíš?“ volal za mnou Jeremy, když jsem se nanovo rozeběhla nahoru. Brala jsem schody chvátavě po dvou, udýchaně vběhla do obývacího pokoje se stále plápolajícím ohněm v krbu a vrhla se ke svojí bundě pohozené ledabyle na křesle pro mobilní telefon, abych mohla vytočit první jméno v seznamu kontaktů.
Ric slíbil, že okamžitě vyjede, ale i tak mu bude cesta trvat minimálně deset minut. Jeremy seděl během té doby čekání na gauči a znepokojeně sledoval moje přecházení sem a tam, byla jsem mnohem nervóznější, než bych si byla vůbec ochotná přiznat. Měla jsem strach o Damona a představa, že už ho třeba nikdy neuvidím, mě doháněla doslova k šílenství. Moc jsem se bála i o Stefana, co když je Klaus oba zabije?
Konečně se ozvalo klapnutí dveří a Alaric se s ustaranou tváří vřítil za námi do pokoje.
Jakmile jsem uviděla jeho vyděšený výraz, rozklepaly se mi ruce, přešla jsem k baru a nalila do třech skleniček poctivé dávky. Každému jsem jednu podala a začala Alarica zasvěcovat do dnešních událostí. Teda, skoro do všech… do všech pro něho důležitých.
„Takže, když pro Klause není tím nejdůležitějším jeho sestra a nejseš to ani ty, tak co to teda je?“ zeptal se Ric po tom, co si veškeré informace ode mě srovnal v hlavě a dolil si další sklenku z křišťálové karafy.
Následující díl »
Autor: Alalka, v rubrice: Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Těžká zkouška 1:
Rozhodla jsem se dávat aspoň smajlíka u každého přečteného dílu, abych sama věděla, že jsem to přečetla. Fakt chválím. Obdivuji tvou slovní zásobu, takovou bych si přála mít u sebe.
Tynn: Moc děkuju za komentář a ještě takový dlouhý :) Máš naprostou pravdu, je to dost podle seriálu, ale v dalších kapitolách se to změni, tohle byl spíš jakýsi úvod do děje. Postavy nové budou, jen až se to víc rozjede, mám napsaných zatím 22 dílů a pokračuju vesele dál, tak uvidíme
Ještě raz děkuji.
Jé, tady není žádný komentář, to si musím přečíst, protože by povídky měly být cenněné všechny - to byla moje první myšlenka když jsem viděla titulek na hlavní stránce.
Navíc TVD sleduju a rááda si přečtu povídky o tomto seriálu.
Máš skvělou slovní zásobu a všechno, nicméně mi příjde, že by se mi do té povídky docela hodila nějaká jiná postava, než je doopravdy v TVD. Víš jak to myslím? Nějak to okořenit. Takhle mi to příjde spíše jako podle seriálu.
Jinak - Damon je prostě nejlepší :)
A rozhodně si přečtu pokračování
Přidat komentář:
- Zdrávas Maria
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!